Mama!
Pomozi mi.
Što je bilo?
Nisam sanjala, Walt. Nisam umislila.
Čula sam ga. Čula sam ga. Čula sam ga. Čula sam Chrisa.
Čula sam ga! -Znam.
NIsam umislila, Walt. Ne, nisam. On je ... on je ...
Čula sam ga! -Billie.
WAYNE! POZDRAV IZ FAIRBANKSA!
STIGAO SAM OVDJE PRIJE DVA DANA.
BILO JE JAKO TEŠKO NAĆI PRIJEVOZ
NA TERITORIJI YUKONA,
ALI SAM IPAK USPIO STIĆI.
KUPIO SAM NOVU KNJIGU O LOKALNOJ FLORI I FAUNI.
PRIPREMIO SAM SVE NEOPHODNO
ZA KOMFORAN ŽIVOT, BAR ZA PAR MJESECI.
MOŽDA ĆE PROĆI PUNO VREMENA
PRIJE NEGO ŠTO SE VRATIM NA JUG.
SAMO SAM TI ŽELIO REĆI DA SI JAKO DOBAR ČOVJEK.
Ovo je najdalje što te mogu odvesti.
U redu, hvala.
Ostavio si sva svoja sranja kod mene. -Zadrži ih.
Kako hoćeš.
Hvala još jednom.
Hej, pričekaj malo.
Uzmi ove. Držat će ti noge suhima.
Ako preživiš, nazovi me. Moj broj je u čizmama.
Hvala.
SADA KROČIM
U DIVLJINU
Zdravo?
Ima li koga ovdje?
Izgleda da nema!
Dvije godine on hoda zemljom.
Bez telefona, bazena, ljubimaca,
bez cigareta.
Potpuna sloboda.
Ekstremist, putnik istančana ukusa.
Čiji je dom - cesta.
"Hej, slušaj, starče. nemoj ti mene analizirati."
"Umukni. Vodim te sa sobom tamo kamo mi idemo."
"Kamo idete?"
"Rekao sam ti. Ne idemo nikamo!"
Sada, poslije 2 godine tumaranja, dolazi posljednja i najveća avantura.
Završna bitka da se ubije lažno biće u sebi
i pobjedonosno zaokruži duhovna revolucija.
Da više ne bi bio trovan od civilizacije, on bježi,
i hoda sam zemljom kako bi postao
izgubljen u divljini. Alexander Supertramp, svibanj 1992.
Sveučilište Emory, Atlanta, Georgia. Dvije godine prije "magičnog busa".
Za vaš naporan rad i velike doprinose
našoj zajednici za vrijeme vašeg boravka ovdje,
mi vas pozdravljamo i nudimo svima vama
još jedan krug pljeska i čestitanja.
Nina Lynn Lockwynn.
Vanessa Denise Lowery.
Christopher Johnson McCandless.
Regina Victoria McNabb.
Vidim ih kako stoje na ulaznim vratima svojih fakulteta.
Vidim svog oca kako šeta pod kamenim lukom boje pijeska,
dok crvene pločice trepere poput tanjura krvi iza njegove glave.
Vidim svoju majku s nekoliko laganih knjiga koje nosi na boku,
kako stoji uz stup sagrađen od malih komada opeke
te uz željezna vrata, još otvorena iza nje,
čiji su šiljasti vrhovi crni na svibanjskom zraku.
Oni će uskoro diplomirati.
Oni će se uskoro vjenčati. Oni su djeca. Oni su glupi.
Sve što znaju je da su nevini, da nikada ne bi nikoga povrijedili.
Želim im prići i reći: "Stanite, ne radite to.
Ona je pogrešna žena, on je pogrešan muškarac.
Radit ćete stvari koje ne možete ni zamisliti da biste ikada radili.
Radit ćete loše stvari djeci.
Patit ćete na načine za koje još niste ni čuli.
Poželjet ćete umrijeti."
Želim im prići u kasnim svibanjskim popodnevima
i to im reći.
Ali ne radim to, želim živjeti.
Podignem ih kao žensku i mušku papirnatu lutku i zavijem ih zajedno
na krajevima, kao čips od kremena, pokušavam dobiti iskre. I kažem:
"Radite što namjeravate, a ja ću pričati o tome."
Evo ih, Walt. Ok?
Tko je to napisao?
Pa, mogli smo i mi, zar ne?
Zašto dopušta Carine da vozi njegov auto?
Ovdje ima mnogo odličnih pjesama.
Moram razgovarati s njom o tome.
Sjedi.
Oprostite. Moram do sina.
Danas je diplomirao na Sveučilištu Emory.
Ja ću, ja ću.
Chris, bok! Čekamo te i čekamo.
Na smrt si me uplašio skačući onako po pozornici.
Bok, tata. -Čestitam, sine.
Ovo je veliki korak. -Hvala tata.
U redu.
Ne bi smjela voziti u Georgiji.
Zašto? Imam dozvolu.
Zato što je protuzakonito s privremenom dozvolom
voziti u državi koja nije tvoja. Eto zašto.
Nisam to znala. Mislila sam da je u redu
ako sam s punopravnim vozačem.
Dakle, hajde da ...
Hoće li nastaviti? -Ne.
Izgleda da danas svi slave.
Oni će ostati u baru? -Tako je, ostat će.
Mislim da su mi ocjene dovoljno dobre da upadnem na pravo na Harvardu.
Chris, to je divno!
To je velika stvar.
Koliko ti je ostalo u fondu za fakultet?
Točno 24,500.68 $.
E pa to je detaljno.
Morao sam jutros ići u banku, mama.
Tvojoj majci i meni će biti drago nadoplatiti ti za Harvard.
Tako je.
Moram smisliti što ću raditi.
Imam puno stvari za spakirati i za organizirati ovdje najprije.
Tvoj otac i ja ti želimo dati dar.
Želimo te izvaditi van iz te krntije. -Koje krntije?
Te.
Želimo ti kupiti novi auto. -Tako je. -Novi auto?
Što će mi novi auto?
Datsun ide super.
Mislite da želim neku pomodnu lađu?
Jeste li zabrinuti što će susjedi misliti?
Pa nismo ti mislili kupiti novi Cadillac, Chris.
Samo ti želimo kupiti lijep novi auto, siguran za vožnju.
Nikad nisi siguran kada ti ta stvar može eksplodirati.
Eksplodirati? Jeste li vi poludjeli? Ovo je sjajan auto.
Ne treba mi novi auto. Ne želim novi auto.
Ne želim ništa. -Ok.
Ove stvari, stvari, stvari. -Ok.
Sve mora biti teško. -Hvala.
Hvala tebi. -Možda nije tako mislio.
Možda samo želi svoj stari auto. Nije velika stvar.
Hvala. Jednostavno ne želim ništa.
Chris je mjerio sebe i one oko njega
veoma rigoroznim moralnim kodeksom.
Bok, Chris!
Time je riskirao je potencijalno usamljen put,
ali je našao društvo u likovima knjiga koje voli,
autora kao što su Tolstoj, Jack London i Thoreau.
Mogao je dozvati njihove riječi tako da pristaju svakoj situaciji,
i vrlo često je to činio.
Zaboravila sam pitati koji citat bi izabrao za svoju diplomsku večeru,
ali imam dobru ideju tko bi bio glavna meta.
Bilo je neizbježno da se Chris odvoji.
I kada jest, učinio je to s karakterističnim pretjerivanjem.
PRVO POGLAVLJE: MOJE ROĐENJE
"Ne treba poricati da nas je nesputanost oduvijek uzbuđivala.
Ona je u našim mislima povezana s mogućnošću bijega
od povijesti i ugnjetavanja i zakona i zamornih obveza.
Apsolutna sloboda.
A put je uvijek vodio na zapad."
PODRUČJE POPLAVA
Jezero Mead, Arizona. Srpanj 1990.
JESTIVO DIVLJE BILJE
Treba mi ime.
Alexander Supertramp (=Alexander Super skitnica) Srpanj 1990.
Pred kraj lipnja,
sveučilište je poslalo našim roditeljima Chrisovu posljednju svjedodžbu.
Gotovo sve same petice.
Pet iz Aparthajda u Sjevernoafričkom društvu.
Minus pet iz Suvremene afričke politike i nestašice hrane u Africi.
I tako dalje. Pametan dečko, moj brat.
Ali do kraja srpnja više nam se nije javljao
i moji roditelji su postali uznemireni.
Chris nikada nije imao telefon,
stoga su odlučili odvesti se do Atlante i iznenaditi ga.
Kada su stigli do stana, zatekli su naziv "Iznajmljuje se"
i gazda im je rekao da se Chris odselio negdje krajem svibnja.
Oh, da, on je otišao prije dva mjeseca.
Kada su se vratili kući,
morala sam im predati sva pisma koja su mu slali tog ljeta,
a koja su sad bila vraćena sva u jednom svežnju.
Chris se dogovorio s poštom da ih zadrže do prvog kolovoza,
da si kupi vremena.
Jesi li znala za ovo?
Ništa nije rekao.
Razumjela sam što radi. Da je potrošio četiri godine
da ispuni apsurdnu i zamornu obvezu da diplomira na fakultetu
i sada se odvojio od tog svijeta apstrakcije,
lažne sigurnosti, roditelja i materijalnih stvari,
od stvari koje su Chrisa odvajale od istine njegova postojanja.
Staza Tiho-oceanskog grebena, Sjeverna Karolina Kolovoz 1990.
Hej!
Hej, čovječe, uskači. -Ok, odlično.
Jedva da smo te vidjeli tamo ispod tog tvog ludog šešira.
Ova vrata su malo zeznuta. Evo ga. Upadaj.
Ovo je Rainey.
Bok, Rainey. -Da, ja sam Rainey.
Ja sam Jan. -Bok, ja sam Alex.
Alex sa šeširom.
Da, znam. Dobro kažeš, čovječe. -Da.
Sada si kožni.
Kožni?
Da, kožna skitnica.
Tako zovu one koji idu pješke.
Službeno, mi smo gumene skitnice.
Jer imamo vozilo.
Nisi me morala odgurnuti. -Hajde, molim te.
Da, i Alex je mogao imati vozilo, ali on je odlučio spaliti sav svoj novac.
A zašto si to ono napravio?
Ne treba mi lova. Čini ljude opreznima.
Daj, Alex. Moraš biti barem malo oprezan.
Mislim, ta tvoja knjiga je super i sve to,
ali ne možeš se u potpunosti osloniti na lišće i bobice.
Ne znam želiš li se osloniti na nešto više od toga.
Gdje su ti mama i tata?
Žive svoje laži negdje.
Izgledaš kao voljeno dijete. Budi fer.
Fer?
Znaš na što mislim.
Parafrazirat ću Thoreaua ovdje.
"Prije nego ljubav, novac, vjeru,
slavu, poštenje,
dajte mi istinu."
Odavno, otkada se Chris i ja sjećamo,
u našoj je kući bilo svakodnevnih bijesnih okršaja.
Nasilje kojem smo bili prisiljeni svjedočiti. Bilo je veoma stvarno.
Ali bilo je i kao kazalište.
Oboje smo bili u ulogama i sudaca i optuženih.
Ja sam ti nabavio ovu novčanicu ... token, ovu neprocjenjivu novčanicu.
Tata je bio mladi genij
kojeg je NASA angažirala da radi ključne projekte
za Američke satelitske radarske sisteme,
koji su trebali biti naš odgovor na ruski Sputnik.
On i mama su kasnije osnovali savjetodavnu tvrtku
kombinirajući njenu domišljatost i spretnost
s njegovim bogatim znanjem.
Pogledaj ovo.
Ali do trenutka kada je tvrtka zaradila svoj prvi milijun,
karijera i novac su ih još više zaslijepili.
Hvala vam puno.
Sjećam se prvog obiteljskog okupljanja
organiziranog da nas uključe u svoje planove za razvod.
Htjeli su da izaberamo s kim ćemo živjeti.
Koliko smo samo plakali.
Razvoda nikada nije bilo,
ali bitke i sastanci nikada nisu prestali.
Nije prošlo dugo prije nego što smo se Chris i ja isključili.
Rekli bismo: "Samo naprijed,
razvedite se."
Da te zapalim šibicom, imao bih večeru i vatru u isto vrijeme.
Kamo će Jan?
Pa, prijatelju ...
Stvari i nisu baš najbolje kod hipija.
Poduzetan si ti mali, ha?
Samo malo.
Zanimljivo je kako se stvari događaju u određeno vrijeme.
Volio sam tu ženu puno godina, stari.
Ali, znaš, ona ima priču.
Prolazili smo kroz ovu stvar, vrlo tiho.
Kada smo naišli na tebe jučer,
ova stvar kroz koju smo prolazili stvarno tiho,
ona govori o tome. Znaš na što mislim?
Mislim da znam. -Misliš da znaš što?
Pa ...
Neki ljudi se osjećaju kao da ne zaslužuju ljubav.
Oni tiho odlaze u prazan prostor,
pokušavajući zatvoriti vrata prošlosti za sobom.
To je vraški dobar uvid. Isuse!
Ti nisi Isus, jel' da? -Pravi se javio!
Hoćeš li prijeći preko vode i vratiti mi ju, kompa?
Ne. Bojim se vode.
Oduvijek jesam.
Nešto što jednom moram prevladati, jel' tako? Tako da ću ja plivati
ako ćeš ti odnijeti drva natrag u kamp.
Sranje, da. -Da?
Smatraj to sređenim. -U redu.
"Jedini pokloni mora su oštar vjetar
i povremena prilika da se osjetiš jakim.
E sad, ne znam puno o moru,
ali znam da je ovdje tako.
I također znam koliko je u životu važno,
ne nužno biti jak, ali osjetiti se jakim,
odmjeriti se bar jedanput,
pronaći se bar jedanput u najstarijim ljudskim uvjetima,
suočavajući se sam sa slijepim, gluhim kamenom,
s ničim da ti pomogne osim tvojih vlastitih ruku i tvoje vlastite glave."
Dolazi veliki val!
Rainey, smrzavam se!
Možeš li me zagrliti?
Mornarica je uništila buldožderom pa napustila onu bazu tamo
i ostala je samo ta ogromna rešetka cementnih temelja ili ploča.
Čovječe, tebi bi se svidjele Ploče. -Svidjele bi ti se. Svidjele bi ti se.
Ako si još uvijek na putu. -Oduševile bi te.
Kolege putnici.
Samo živiš jeftino pod suncem. Nema boljeg od toga.
Zvuči dobro.
Ako dođeš, napravit ću ti pristojan šešir.
Obećavaš? -Kunem se Bogom.
Oh, draga. Draga.
Stani. Čekaj. -Da.
Oh, da. -Ok.
Pusti me da ugasim svjetlo.
JAN I RAINEY, HVALA VAM.
Podsjetio me na ... -Znam.
DRUGO POGLAVLJE: ADOLESCENCIJA Takav je svijet.
Nikad ne možeš znati
U što uložiti svu svoju vjeru I kako će ona rasti.
A rast će ...
Spaljujući crne rupe u tamnom sjećanju.
Rast će ...
Pretvarajući greške u zlato.
Mislim, jako si dobra. Mislim, ti si, ono,
100,000 puta bolja od svih jabuka koje sam dosad jeo.
Ja nisam Superman, ja sam Superskitnica.
Ti si Superjabuka.
Tako si ukusna. Tako organska, tako prirodna.
Ti si jabuka mog oka.
Hej! Takvo je vrijeme, prebrzo za saviti.
Odjednom je progutano od znakova, ispod i iznad.
Narast će ...
Pronađi moja magnetske upute.
Narast će, naći moj smjer magnetski.
Narast će, Baciti mog asa u rupu.
Ranog rujna, mamu i tatu nazvala je anandelška policija
obavještavajući ih da su pronašli Chrisov napušteni auto.
Identificirala ga je arizonska prometna policija.
Grupa berača rijetkih cvjetova naišla je na njega u pustinji.
Nije bilo nikakvih znakova da mu se je Chris namjeravao vratiti.
Ali nije bilo ni nikakvog znaka borbe.
Policija je mislila da je Chris odlučio ostaviti auto,
a ne da mu je ukradeno.
Početna utjeha koju je auto davalo mami i tati odjednom se pretvorila
u spoznaju da je Chris zapravo pokušavao ne biti nađen ...
Magični bus - treći tjedan
Snažan.
Ti možeš sve učiniti. Ti možeš otići bilo gdje.
Novac, moć je iluzija. Sve je u glavi.
Možeš biti ovdje.
Ti i ja.
Jedan, dva. Ne, ne, ne.
Dva,
tri ...
Istočna Južna Dakota, rujan 1990. 19 mjeseci prije busa.
Ne srami se sa tim. Pokreni ga tamo. Tako je dobro.
Ovdje ti je brzina. -Tako je.
Ideš prebrzo, nećeš požnjeti svo žito.
Tako, ravna crta, ravna crta, malo ravnija.
Vidiš kako ideš? Samo malo ispravi. Sada je kako treba.
Opa, pogledaj ovaj pogled!
Ali drži svoj pogled na žitu. Budi siguran da ga žanješ.
Možeš pogledati ovdje iza i vidjet ćeš koliko izlazi van, u redu.
Kako se osjećaš? -Osjećam se super.
Ok, samo ravno. Bog te blagoslovio.
Zaradi si nešto novca, prijatelju. Vidimo se uskoro.
Ok.
Wayne, kamo ćeš?
Kevine, znaš da te volim. Šalim se s tobom. Šalim se. Prestani.
Šalim se s tobom. -Gledaj svoja posla, Wayne!
Što si se toliko narogušio? -Ne znam.
Ja i ti smo na istoj strani. Na istoj smo strani.
Umoran san od toga da me stalno zezaju. -Kevine, na istoj smo strani.
Daj da uzmem malo ... Ako hoću malo vagine, daj da ju uzmem.
Hej, on je ozbiljan. -Hajde da se kartamo.
Možemo li samo kartati? -Idemo onda.
2$, 4$, 6$, samo stavi svu lovu unutra.
Želim vidjeti kako ćete svi ostati švorc.
Hoćeš igrati? -Ne.
Kevin, što imaš za ovaj tjedan? -Imam 260.
Mi smo na 260.
Ostat ćemo upravo na 260, to je naša cifra.
Imamo oko 10 kilograma.
Imamo oko 10 kilograma kojih se moramo riješiti.
Možda bismo sve to trebali napraviti poslije ručka
prije nego što se vratimo svemu ostalome.
Možemo li ostaviti 500$...
Što ti misliš o svemu ovome?
Sviđa mi se sve ovo.
Mislim da on to ne može.
Ima li ovdje knjižnica ili prodavaonica knjiga
gdje mogu nabaviti knjige o lovu i pripremanju mesa?
Bilo što što ima veze sa lovom ili pripremanjem mesa,
dimljenje, što god dovraga to značilo,
o tome razgovaraj s Kevinom. On ti je pravi čovjek za to.
Vanjski tip momka. Kakva ti je to fascinacija sa svim tim stvarima?
Idem na Aljasku.
Na Aljasku, Aljasku? Ili u grad Aljasku?
Jer imaju tržnice u Aljasci.
U gradu Aljasci. Ne na Aljasci. U gradu imaju tržnice.
Ne, čovječe. Aljaska, Aljaska.
Bit ću skroz tamo, skroz jebeno tamo.
Potpuno sam.
Znaš, bez jebenog sata, bez mape, sjekire, bez ičega. Bez ičega.
Samo ću biti tamo. Samo ću biti tamo u tome svemu.
Znaš, velike planine, rijeke, nebo, divljač.
Samo ću biti tamo u svemu tome, shvaćaš? U divljini.
U divljini. -Samo divljina.
Da. -Samo ...
Što radiš kad si tamo?
Sada si u divljini, što radiš?
Samo živiš, čovječe.
Samo si tamo, u tom trenutku, na tom posebnom mjestu i u to posebno vrijeme.
Da.
Možda, kada se vratim, mogu napisati knjigu o putovanjima.
Zašto da ne?
Znaš, o micanju od ovog bolesnog društva.
Društvo! -Društvo!
Društvo, čovječe! -Društvo!
Društvo! Društvo! -Društvo!
Društvo, znaš! Društvo!
Zato što, znaš što ja ne razumijem?
Ne razumijem zašto su ljudi, zašto je svaka jebena osoba
toliko loša prema drugoj tako jebeno često.
To mi nema mi smisla. Osuđivanje. Kontrola. Sve to, čitav spektar.
Dakle, samo ... -O kojim mi to "ljudima" pričamo?
Znaš, roditelji, licemjeri,
političari, kreteni.
To je greška.
Greška je ulaziti preduboko u sve te stvari.
Alex, ti si fantastičan mladić, fantastičan mladi čovjek.
Ali obećavam ti ovo.
Ti si mlad! Ne možeš žonglirati krv i vatru svo vrijeme!
Moraš se nekako ... -Wayne, o čemu ti to?
Molim? -Mislim ...
Govorim o krvi i vatri.
Pričamo o pomirenju krvi i vatre.
Tko si ti da ikome daješ savjete?
Tko sam ja da ikoga savjetujem?
Da. -Dakle, drago mi je.
Ja sam gospodin Sretni. -Gospodin Sretni.
I gospodin Sretni ponekad daje savjete.
Alex, molim te. -Žao mi je.
Ponekad gospodin Sretni ... Zapravo, on je uvijek sretan.
Ali znaš li kada je najsretniji?
Nije on uvijek sretan. -Kada je sretan?
Hoćeš li mi stvarno to reći? Hajde, pričaj mi o tome.
Reći ću ti to.
Sada ... -Sjedi prije nego što se povrijediš.
Jedna stvar na koju trebaš paziti
je ono što se dogodilo kasnih 1940-ih u Roswellu.
Kada su u pretragom poreznih spisa otkrili
da je Chris darovao životnu ušteđevinu u dobre svrhe,
mama i tata su postali, kako je tata govorio, "mobilizirani".
Unajmili su privatnog istražitelja
i obavijestili organe vlasti širom zemlje
odlučni da ga pronađu.
Ja sam mislila da je možda sa Ciganima, daleko od ruke zakona.
Ovo su one besplatne ponude koje satelitska TV daje.
Ti si to rekao, Alex, ne ja.
Nešto će ti trebati. Kakvu pušku imaš?
Vjerojatno ću uzeti 22., Mislim, kalibar 22.
U redu onda.
Kada ubiješ, vrijeme je ključno.
Sada, prva stvar koju trebaš napraviti je biti siguran
da si meso dobro obrijao.
Nećeš imati puno vremena za to. Imat ćeš otprilike sat ili dva,
ovisno o vremenu. Posebice ako je toplo imaš manje vremena.
Trebaš se pobrinuti da ti muhe ne lete po mesu.
Jer ako jednom počnu srati po njemu, stvorit će se ličinke i crvi.
Znaš, one jezive ličinke, i onda je prekasno. Prekasno je.
Imate me. Imate me.
Upozorio sam Waynea o malim crnim kutijama.
G. Westerberg, Scott Baker, FBI. Mislim da znate zašto smo ovdje.
Impresivan broj ljudi. -Da.
Nemaš ništa protiv da mi zakopčaš hlače? Hvala.
Idemo. -Oprostite, dečki.
Morat ćemo zatvoriti na neko vrijeme.
Alex, možeš se vratiti i raditi za mene kada god hoćeš.
Gil ima vaše čekove, momci. Ne bih trebao dugo biti odsutan.
Zapamti, Alex, nema Aljaske do proljeća.
Južno, mali. Trebaš ići na jug.
Te godine kada je Chris maturirao srednju školu,
kupio je polovni Datsun i vozio se kroz zemlju.
Nije ga bilo kod kuće gotovo čitavo ljeto.
Hajde. Susjedi će gledati, dragi.
Možeš li poprskati?
Čim sam čula da je kod kuće,
otrčala sam u njegovu sobu da popričamo.
U Kaliforniji, Chris je potražio neke stare obiteljske prijatelje.
Otkrio je da je priča naših roditelja
o tome kako su se zaljubili i vjenčali
bila proračunata laž koja skriva ružnu istinu.
Kada su se upoznali, tata je već bio oženjen.
Čak i nakon što je Chris rođen,
tata je imao još jednog sina sa svojom prvom ženom, Marciom,
s kojom je još uvijek bio zakonito u braku.
Ova činjenica je odjednom redefinirala Chrisa i mene kao kopilad.
Tatina arogancija činila ga je prikladno slijepim za bol koju je izazvao.
A mama je, od sramote i nesreće mlade ljubavnice,
postala njegova suučesnica u prijevari.
Krhkost kristala nije njegova slabost, već njegova finesa.
Moji roditelji su shvaćali da se na finu kristalnu čašu treba paziti
ili može biti razbijena.
Ali kada se radilo o mom bratu, izgleda da nisu znali ili im nije bilo stalo
da će priroda njihovih tajnih postupaka
donijeti razaranje koja ih može sasjeći.
Njihov lažni brak i očevo poricanje njegova drugog sina
je za Chrisa bilo ubojstvo svakodnevne istine.
Osjećao je da mu se cijeli život preokrenuo,
poput rijeke koja naglo mijenja
smjer svog kretanja, odjednom ploveći uzvodno.
Ova otkrića udarila su u srž Chrisovog osjećaja identiteta.
Učinili su da njegovo cijelo djetinjstvo izgleda kao fikcija.
Chris im nikada nije rekao da zna
i natjerao me da mu obećam da ću i ja šutjeti o tome.
Ne mogu si priuštiti četiri. Tko će platiti za četvrti?
Bryan si ne može priuštiti četvrti. Zar je to bitno?
Mogu li vam pomoći?
Da. Ako želim otići dolje na rijeku,
gdje je najbolje mjesto za lansirati se?
Pričekaj sekundu.
"Za lansirati se?" Kakvo je tvoje iskustvo?
Ne veliko. -Bilo kakvo? Imaš li dozvolu?
Dozvolu? Dozvolu za što?
Ne možeš veslati niz rijeku bez dozvole.
Ako hoćeš, možeš se prijaviti za dozvolu, steći iskustvo,
a ja ću te staviti na listu čekanja.
Ne, imam nekog momka unutra. Mi ćemo nešto smisliti.
Postoji lista čekanja da veslanje po rijeci?
Tako je.
Da, biti će ... -Dakle, koliko dugo trebam čekati?
Da, pričekaj sekundu.
Sada, plan je da budemo ti i ja,
ili ćemo biti ti, ja i ona.
Slijedeći slobodan je 17. svibnja 2003.
Super. Gotovo, nas tri, onda.
Dvanaest godina?
Što si rekao? -Dvanaest godina?
Da veslam rijekom.
Nazvat ću te poslije.
Možeš tako,
ili se možeš pridružiti komercijalnom rafting spustu,
s vodičem koji ima licencu.
Možda im je tko otkazao u zadnji trenutak,
ali to će koštati 2,000$.
Hvala puno.
Kaciga, čovječe!
Ja sam Super skitnica!
"Ako priznamo da ljudskim životom upravlja razum,
mogućnost života je uništena."
Zdravo!
Zdravo.
Dođi, pridruži nam se.
Imamo hot-dogove.
Ja sam Mads. -Mads?
Mads. Bok. -Mads.
Alex. -Bok, Alex.
Hej. Ja sam Sonja.
Hej, Alex.
Mi smo iz Kopenhagena, a ti si s brzaca.
Jesam.
Ti si lud, ti si lud, čovječe. -Moj Bože!
Sonja, bježi od njega.
Bježi od njega On je lud! Gledaj on je lud.
Spremit ću ti hot-dog, samo malo.
Obožavam ovo, zar ti ovo ne voliš?
Znaš, ovo je priroda.
Dakle, kamo ideš?
Nisam još odlučio. -Stvarno?
Jako nam se sviđa ovdje. I super je upoznati te, čovječe.
Baš je super upoznati te.
Znaš, bili smo u Los Angelesu, a onda smo išli u Las Vegas.
Oh, da. Las Vegas je jako lijep. Svemir je tako dobar.
Svemir je jako dobar. -Znaš što mislim?
Da. -Cijeli svemir.
Samo mjesto. Misli na grad. Njen engleski nije toliko dobar.
Ali onda smo došli ovdje. Nema veze ako je malo glupa, volim je.
Znaš da odavde možeš otići sve do Meksika?.
Da? -Da.
Možeš uzeti kajak i možeš njim ić okolo,
sve do Hoover brane, možeš ploviti okolo
i onda odande možeš ići rijekom sve dolje do Mexica!
Stvarno? -Da.
Hajde, hajde!
Ona je tako spora ponekad.
Evo mapa. -Ali sviđa mi se.
Evo ga. Hoover brana. -Ok.
Oko 330 kilometara, mislim.
Milja? -Da, milja oko 200 milja.
Dvije tisuće milja. -Dvije tisuće milja. Da, čovječe.
Znaš, pitam se mogu li veslati
cijelim putem do dolje, sve do Kalifornijskig zaljeva.
Da, da, da, da možeš. Ja ću ići s tobom.
Ići ću s tobom.
Ostavit ćemo Sonju ovdje i onda ćemo uzeti kajak.
Ne, ne. Idemo skroz dolje do Mexica.
Zato što je u srcu svakog muškarca meksička gospodarica.
Oh, čovječe.
Moram ići, ljudi. Stvarno mi je žao. Moram ići.
Što se događa? -Zašto?
Traži me riječna ophodnja. Zapravo ne bih smio biti ovdje.
Mora se imati, kao, dozvola,
to je, kao, stvar vlast možeš li ili ne biti ovdje,
a ja nisam nabavio dozvolu.
Ako vidite nekoga, bilo koga od rendžera ili nešto,
samo im recite da me niste vidjeli, može?
Ok.
Ok, još jednom, stvarno mi je jako žao, čovječe.
Volio bih da mogu ostati.
Čuvaj se, čovječe.
U redu, čuvaj se, Mads. -Drago mi je što smo se upoznali.
Bok, Alex. -Da bar ... da bar mogu ostati.
Pozdravi mi Mexico.
Zdravo, Alex!
Za nekoliko mjeseci bit će Božić,
a posljednje vijesti koje smo dobili bile su one o njegovom autu.
Probudila sam se prije nekoliko dana i po prvi put me zasmetalo
što moji roditelji nisu jedini koji se nisu čuli sa Chrisom.
Draga?
Ja sam. Žao mi je. Sve što se dogodilo je moja greška.
Daj mi još jednu šansu.
Molim te učini to ... Hajde. Učini to za mene.
Hajde. Traže me još jednu kovanicu upravo sada,
a ja nemam ništa, hoćeš li, molim te, požuriti?
Hajde sada, nemoj mi poklopiti.
Hej, evo vam kovanica.
Hvala.
Ova kovanica je upravo pala s neba,
tako ja sam ovdje i opet razgovaram s tobom.
Sad imam kovanicu, hajde ... Ne, ne, ne, ne, ne!
Pitam se zašto nije zvao, u slučaju da se ja javim.
Mogao je poklopiti ako čuje da nisam ja.
Zašto nije poslao pismo, možda preko prijatelja?
Boljelo je malo,
ali govorila bih si da je to dobro.
Znao je da ga volim dovoljno da se nosim s neznanjem.
I pomoglo bi mi da se sjetim da postoji nešto više od pobune,
više od bijesa što ga vodi.
Chris je uvijek bio gonjen nečim, uvijek u nekoj avanturi.
Kada je imao četiri godine,
jednom je lutao šest blokova od kuće u 3:00 ujutro.
Pronašli su ga u susjedovoj kuhinji
kako na stolici kopa po njihovoj ladici sa slatkišima.
KOju god ladicu da sada otvara, mora da je unutra nešto jako slatko.
WAYNE
TEŠKO MI JE ZAMISLITI TAKO DIVLJEG ČOVJEKA POPUT TEBE
ZATVORENOG U KAVEZU.
LUTANJE JE PREVIŠE LAKO SA SVIM
OVIM NOVCEM KOJIM SI ME ISPLATIO.
MOJI DANI SU BILI UZBUDLJIVIJI KADA SAM BIO BEZ NOVCA.
ODLUČIO SAM DA ĆU ŽIVJETI OVAKVIM ŽIVOTOM
NEKO VRIJEME.
OVU SLOBODU I JEDNOSTAVNU LJEPOTU
JE STVARNO ŠTETA PROPUSTITI ...
More Cortez, 2. prosinca 1990.
Živio si u pećini 36 dana? -Da, gospodine.
Kako si uopće stigao u Meksiko?
Provukao sam se kroz otvor za vodu kod Morelos brane.
Rijeka brzo presuši tu pored, zar ne?
Da. Pretvori se u hrpu kanala za navodnjavanje.
Tako da sam kroz pustinju nosio kajak na leđima
i stopirao sam do Golfa.
Ali poslije nekoliko tjedana,
naišla je pješčana oluja i uništila mi kajak.
Pješačio sam natrag na sjever. Evo me sada tu.
Pa, ne možeš prijeći granicu bez ikakvih isprava.
Jesmo li se razumijeli? -Da, gospodine.
I tako sam pojeo dovoljno pijeska da me vrate natrag u grad.
U redu, sjedi, odmah se vraćam.
Netko će se pitati: Zašto djelovati sada? Zašto ne pričekati?
Odgovor je jasan. Svijet ne može više čekati.